::::::::::.. Tekstityksen tuottanut ..:::::::::: :::::::::::::.... SubFinland.org ....:::::::::::::
Suomennos ja oikoluku: janeski
LAHJOITUKSIA
Olet vähän hiekkainen. Oletko kunnossa?
- Daniel? - Hei, neiti Sally.
- Hyvä nähdä sinua. - Kuten myös.
Toin vähän tavaroita lapsille. Jätänkö ne pöydälle?
Kiitos kovasti. Jätä vain siihen.
- Jäätkö hetkeksi? - Oikeastaan olen menossa katsomaan ottelua.
- Välieriäkö? - Juuri niin.
- Katsohan sinua. - Miten voit?
Hyvin.
Näin pari uutta lasta pihalla.
Tänne tuli kolme uutta toisista sijaiskodeista.
Minun käy vain heitä sääliksi.
Heidän ei ole koskaan helppo sopeutua.
Tuo puun alla istuva on Billy.
Puhuu tuskin mitään.
Sitten on Allie, pieni punatukkainen tyttö.
Niin epävarma itsestään.
Hän kysyi minulta toissa päivänä:
"Luoko Jumala ihmisiä joskus vahingossa?"
Olisin vain halunnut itkeä.
Sitten on vielä Huko, sinipaitainen poika.
Hänen on kanssaan on ollut vähän ongelmia. Hän haluaa pomottaa muita.
Käyn ojentamassa häntä, palaan pian.
Huko, anna se maila tänne.
Kerrotko meille tarinan?
- Tarinanko? - Tiistai on aina tarinapäivä.
Olen pahoillani, Daniel. Lisa, neiti Jessie on tänään sairaana, -
mutta hän tulee silti ensi viikolla.
- Kerrotko sinä meille tarinan? - En usko, että olen neiti Jessien veroinen.
Ei se haittaa.
Tulkaa äkkiä! Nyt on tarinatuokio!
Onko sinulla varmasti aikaa?
Aikaa on. Tarinaa ei.
- Pois tuoliltani. - Tarinatuokion aika, Huko rauhoitu.
Kävelykeppi tänne, kiitos.
Daniel, käyn tekemässä heille välipalaa, sillä välin kun kerrot tarinaa.
- Millaisen tarinan kerrot? - Kerro pelottava.
Eipäs, kerro hauska.
- Kunhan se ei ole tylsä. - Miksi se olisi tylsä?
Ei siitä tule tylsä, vaan hauska.
Minulla on teille tarina.
Se on hieman pelottava, hieman hauska, -
- ja siinä on paljon toimintaa. - Kivaa!
Tarinan nimi on: "Kadonnut medaljonki".
Siistiä! Mikä se medaljonki on?
Eikö se ole sellainen iso hedelmä?
Se on meloni. Medaljonki on jokin hyvin erityinen, -
- jonka ripustat kaulaasi. - Kuten kultamitali.
Kuten sellainen, mutta tämä oli maaginen.
Tarinassa on kolme erityistä lasta mukana.
Ensimmäisenä on nuori prinssi, nimeltään Huko.
Sehän on minun nimeni.
Toisena oli kaunis, nuori tyttö, nimeltään Allie.
Kolmantena oli fiksu poika, nimeltään Billy.
Tuon pojan nimi on Billy.
Onko nimesi oikeasti Billy?
Haluat varmaan kuulla tarinan.
Hän ei pahemmin puhele. En usko, että hän on fiksu.
Tunnen paljon hiljaisia ihmisiä, jotka ovat fiksuja.
Tunnen myös ihmisiä, jotka puhuvat paljon, vaikka eivät ole fiksuja.
Sinä puhut koko ajan.
No niin, nyt kuulolla.
Tarinamme alkaa kauan sitten, -
hyvin kaukaiselta saarelta.
Hyväsydäminen kuningas sulatti kruununsa, -
ja teki siitä medaljongin, jonka keskellä oli erityinen jalokivi.
Kuningas teki niin osoittaakseen kansalleen, että jokainen on tärkeä, -
eikä kukaan ole syntynyt toista mahtavampana.
Tämän nöyrän teon johdosta, medaljongilla oli erityisiä voimia, -
joilla se toteutti puhdassydämisten toiveita.
Medaljongin avulla kuningas kasvatti sadon karuun maahan.
Hän pelasti kansansa tappavilta myrskyiltä.
Hän jopa suojeli kyläänsä sotaherran valloitusjoukoilta.
Eräänä päivänä kuninkaan ylimielinen poika, Huko, -
otti medaljongin ja kadotti jalokiven, jonka takia medaljonki menetti voimansa.
Ilman jalokiven suojelevaa voimaa, -
ilkeä sotaherra Cobra, valloitti saaren.
Ennen kuin hän sai medaljongin, hyvä kuningas pelasti sen ja pakeni.
Missä se on?
Kuoliko kuningas?
- Kuoli. - Entä medaljonki?
Se pysyi pitkään piilossa.
Kukaan ei löytänyt sitä, vaikka monet yrittivätkin.
Se johtaa meidät tarinan seuraavaan osaan, ja nuoreen Billy-poikaan.
Haluan, että lähdet täältä.
Sanoin, että haluan sinut pois kaivauspaikalta.
- Anna minun auttaa. - Et voi auttaa.
Voin putsata välineitä, tehdä muistiinpanoja, hakea kahvia, kaivaa koloja.
- Olet liian nuori tällaiseen. - Teen mitä vain.
- Lupaatko? - Lupaan.
Mene kotiin.
Siellä ei ole ketään muita, isä.
Meillä voisi olla käyttöä kaltaisellesi arkeologille ryhmässämme.
Cobb arvostaa kykyjäsi, kun toiset taas eivät.
ULOSOTTOILMOITUS
Oletko tosissasi. Anna tänne se.
Ala painua, kakara.
Mitä luulette, herra Cobb?
Perheemme on sukupolvien ajan etsinyt medaljonkia.
Tuo poika tietää jotakin.
Pitäkää häntä silmällä.
Ei hätää, olemme hyviä jäljittäjiä.
Sinua ei ole luotu lentämään, ainakaan tuolla tavalla.
Tuolta korkeudelta, painollasi, tarvitset neljä ja puoli kertaa enemmän pinta-alaa.
- Mistä tuollaista sait päähäsi? - Kirjoista oppii vaikka mitä.
Sinunkin kannattaisi joskus lukea sellainen.
Etsimäni ei löydy kirjoista.
Heitettiinkö sinut taas pihalle?
Isäni ei ikinä anna minun auttaa häntä.
Löysitkö mitään mielenkiintoista?
En mitään, vielä...
Jonain päivänä koko maailma muuttuu, kun löydän medaljongin.
Kun löydämme sen.
Näin hämähäkki nappaa kärpäsen.
COBBIN LUKSUSHOTELLI TULOSSA PIAN
ORPOKOTI
Nähdään huomenna.
Melkein unohdinkin, -
löysin tämän antikvariaatista. Se on jonkinlainen antikvaarinen päiväkirja saarestamme.
- Mikä päiväkirja? - Hyvin vanha sellainen.
Kannattaa lukea se, siinä voi olla jotain mielenkiintoista.
Nähdään.
Miten koulussa meni?
Oletko kunnossa, isä?
- Se on ohi. - Mikä?
Cobb sulki paikan.
Olet velkaa pankille, et hänelle.
Hän on pankki.
Hän omistaa nyt kaiken, myös kaivauspaikan.
- Luovutan. - Et voi luovuttaa!
- Me emme voi luovuttaa. - Olen menettänyt kaiken, ja minkä takia?
- Jonkin kuvitteellisen medaljongin takia. - Tiedät, että äiti sanoisi sen olevan olemassa.
Se on täällä jossain, tunnen ja tiedän sen.
Kaikki, jolla on ollut minulle merkitystä.
Ne kaikki on haudattu maahan.
Haluan, että saat tämän, Billy. Se on ollut kauan suvussani.
Tiedän, ettei se näytä kummoiselta, -
mutta siinä on jotain hyvin erityistä.
Rakastan sinua, kultaseni.
Hän lukee kirjaa.
Hyvä on, emme nuku, ennen kuin tehtävämme on suoritettu.
- Mitä oikein teet? - Aioin kysyä samaa sinulta.
Halusin puhua kanssasi.
- Aion karata. - Mitä? Miksi?
- Haluan löytää äitini. - Et edes tiedä, missä hän on.
Tiedän, ettei hän ainakaan orpokodissa ole.
Luitko mitään mielenkiintoista?
En ole lukenut sitä vielä.
Lupaa, ettet karkaa, -
niin luetaan sitä yhdessä.
Lue tämä, 18. kesäkuuta, 1827.
Mohean kirjoittama muistiinpano. Hän kirjoitti tämän päiväkirjan.
"Hänen silmänsä loistavat intohimoa kuin kesäpäivä.
Hänen käsivartensa ovat vahvat kuin vuoret."
En varmasti lue tällaista lässynläätä.
Kokeile tätä.
"Kivet putoilivat vuorten vihaisilta kasvoilta, -
täyttäen laaksomme surulla..."
- No? - Mitä?
Tämä on vain imelää runoutta.
Etkö tajua? "Kivet putoilivat."
- Hän puhuu maanjäristyksestä. - Juuri niin.
Tässä kohtaa sinun pitäisi myöntää kirjojen hyödyllisyys.
"Ennen niin lyhyt matka oli nyt muuttunut pitkäksi."
- No? - Mitä?
Maanjäristys siirsi sitä.
- Siirsikö maanjäristys medaljonkia? - Ei, vaan jokea.
- Tässä. - Näen sen.
Dejo!
Isä on etsinyt joen väärältä puolelta.
Ethän mene ilman minua?
Mikset vain osta tuollaista? Tuohan on puoliksi rikki.
Koska näitä on mukavampi rakentaa.
Tämä taitaa olla se polku.
Loogisesti ajatellen, niin on.
Jos löydän vielä yhdenkin lusikan...
Löydät tuon luultavasti uudelleen.
Jatkakaa etsintää, nuijat.
Etsikää se medaljonki tai muuten...
Nyt ei ehdi levätä, jatkakaa etsintää.
Mennään.
Taisin löytää jotain. Täällä näin!
Kuningas Kielin tunnus.
Löysimme sen!
Kunhan isäni näkee tämän.
Eikö olekin onnekas päivä?
Uskoakseni teillä on omaisuuttamme.
Haluatteko kyydin kaupunkiin?
- Juokse, Allie! - Napatkaa heidät!
Takaisin sieltä!
Seis! Pysähtykää! Lakatkaa juoksemasta!
- Tule! - Pysähtykää!
Nopeasti, hyppää satulaan!
Aja!
Napatkaa heidät!
Menkää!
Vauhtia, Billy! Etkö pääse yhtään nopeampaa?
Aja!
En malta odottaa isäsi ilmettä, hän on varmasti innoissaan.
Tiedän! Odota hetki.
Mikä tuo on?
- Voihan hittolainen. - Se kivi on oikeasti erityinen!
- Tule, mennään näyttämään tätä isälleni. - Sinun pitäisi laittaa se kaulaasi.
Yllätä hänet.
Kiva kun koko perhe on koolla.
Laitoitte meidät tiukoille. Anna se medaljonki tänne.
- En! - Ei se ole hänellä.
- Isä... - Hän on pelkkä lapsi.
Minä se arkeologi olen täällä.
Veivätkö pahikset medaljongin Billyltä?
- Olen juuri kertomassa siitä. - En olisi näyttänyt sitä heille.
- Olisin pitänyt medaljongin piilossa. - Billy halusi näyttää sen isälleen.
Jos pahikset vievät sen, sillä ei ole merkitystä.
Olisin pitänyt sen itselläni.
Mitä tapahtui? Jäivätkö he kiinni? Kuka sai medaljongin?
Tilanne ei näyttänyt valoisalta Billylle ja Allielle.
Kaikki näkivät medaljongin, ja pahikset halusivat sen.
Kukaan ei silti osannut arvata, mitä seuraavaksi tapahtui.
- Toinen roistoista katsoi Billyä ja sanoi: - "Anna se tänne."
En!
Toivot vielä, että olisit antanut sen meille.
Tiedätkö, mitä toivon?
Toivon, ettei tätä koko sotkua olisi koskaan edes tapahtunut.
Mitä tapahtui?
Se toimi.
- Missä olemme? - Ei missä, vaan milloin.
Taisimme palata ajassa taaksepäin.
Tämä voi näyttää hyvältä, mutta tämä ei todellakaan ole hyvä juttu.
Rauhoitu. Mikä muka voisi mennä pieleen?
- Enpä tiedä, mitä itse luulet? - Liikettä.
Allie, katso.
Näemme sen kylän, jota isäni on kaivanut.
Toivo meidät takaisin. Nyt heti!
Tehkää tilaa suurelle Hukolle.
Heippa. Voi miten söötti hän on.
Hän on tosi söötti.
Keitä olette?
Olen Billy, ja hän on Allie.
Kaavussasi on hampaat.
- Medaljonki. - Vihdoinkin!
Uusi kuninkaamme on palauttanut medaljonkimme.
Minä olen kuningas!
Jääkää luoksemme päivälliselle, arvostettu loistavuutemme.
Minäkö?
- Oikeastiko? - Olen pahoillani, meidän on pakko palata...
Jäämme tänne!
Haluan valtaistuimeni takaisin. Nyt!
Anna, kun mietin asiaa.
Enpä oikein usko.
Et ole kuningas.
He ainakin ovat sitä mieltä.
Kiitos.
- Aiotko syödä nuo? - Pidä hyvänäsi.
Kiitos, kun palautit arvomme tunnuksen.
Musiikki soi jälleen sydämissämme.
Mohea, et saa puhua suoraan vieraallemme.
Eräät eivät ole ikinä oppineet kuninkaallisen medaljongin todellista merkitystä.
Hetkinen. Sinäkö olet Mohea?
Rakastan kirjoituksiasi.
En kirjoita mitään.
Kirjoitat kyllä, usko pois.
Medaljonki on löytynyt, herrani.
- Mistä? - Muukalainen vei sen kylään, ja on nyt kuningas.
- Olen heidän kuninkaansa. - He eivät tiedä sitä.
- Valmistelkaa veneeni. - Selvä on, herrani.
Olet hyvin ystävällinen.
Sinä taas olet hyvin kaunis.
Tiedän, että medaljonki toi teidät tänne, anna se minulle.
Olen Huko, kuningas Kielin poika!
Vain saaren oikeutettu kuningas saa käyttää sitä.
Ehkäpä medaljonki haluaa minun olevan kuningas.
Ehkä siksi, etten hukkaa sitä.
Emme puhu siitä.
Suuressa armossani, annan sinulle anteeksi.
Tule, Allie, palataan kylääni.
- Anna se medaljonki minulle. - En.
- Se on minun. - Enpä oikein usko.
- Menetin isäni sen takia. - Niin minäkin!
Lopettakaa tuo riitely!
Tässäkö on kuningas?
Sinulla on jotain, jonka haluan.
Karkotan sinut!
- Lopeta tai tyttö kuolee! - Käskin toivoa meidät takaisin.
Päästä hänet menemään, niin saat tämän.
Anna medaljonki ensin.
Hypätkää!
Toivon, että kuolette!
- Ota meille lisää orjia. - Kyllä, herrani.
Missä jäljittäjäni ovat?
Jäljittäjät!
Tuokaa heidän ruumiinsa.
Mieluusti, herrani.
Teimme sen! Olemme yhä elossa!
Meidän on pelastettava medaljonki.
Menemme Cobran saarelle. Otamme medaljongin takaisin.
Mitenköhän se olisi tarkoitus tehdä?
Meitä on neljä, -
- ja heitä on kokonainen armeija. - Kenelle luulet puhuvasi?
- Hemmotellulle nulikalle. - Hän on oikeassa...
En tarkoita sitä hemmoteltua nulikkaa, vaan emme pysty tähän yksin.
Faleaka on ainoa mahdollisuutemme.
- Häntä ei ole näkynyt isäni kuoltua. - Olemme käyneet isäni kanssa hänen majassaan.
Otan selvää, mitä meidän pitäisi tehdä.
Kuningas Cobra!
Nyt olette täysin voittamaton, herrani.
Faleaka asuu tuolla.
Ensimmäinen huipulla on kuningas.
Et käskenyt aloittaa!
Hän ei sanonut!
Hei, kaverit! Tuolla menee polkukin!
Ala tulla, Anui.
Olen kuningas, koska käteni osui ensin huipulle.
Ei sitä lasketa, sen pitää olla jalka.
Voitin, joten olen kuningas.
Faleaka ei asu täällä.
Hän on kuollut.
Päästyään melkein hengistään, Billy tiesi, että ainoa keino saada medaljonki takaisin, -
oli apu viisaimmalta saarella asuvalta mieheltä.
Vanha mies, nimeltään Faleaka, joka asui salaisessa paikassa kylän ulkopuolella.
Tulkaa.
Sisään.
Faleaka, tarvitsemme apuasi...
Medaljongin pelastamiseksi.
Häipykää! Palatkaa takaisin kylään.
- Tarvitsemme apuasi. - En auta ketään pääsemään hengestään.
Katsokaa nyt häntä. Ei hänestä ole meille apua.
Isäni olisi halunnut, että tulen luoksesi, viisautesi vuoksi.
Lähdemme hakemaan medaljonkia.
Avullasi tai ilman.
On varmaan parempi taistella tiikerin tavoin kuin elää kuten kissimirri.
Pidän teistä, olin joskus samanlainen.
Kauan, kauan sitten.
Autan teitä.
Katsokaa. Keino lyödä Cobra.
Allie, haluan, että saat ananaksesi räjähtämään.
Räjähtämään? Miten?
Sen saat itse päättää.
Ajattele tarkkaan.
Se onnistui!
Anui, haluan, että halkaiset ananaksesi kahteen osaan.
Tee toisesta puolesta niin herkullinen kuin osaat, -
ja toisesta puolesta niin pahanmakuinen kuin osaat.
Tuo on ällöttävää. Huko, haluan, että paloittelet ananaksesi -
sataan palaan.
Jokaisen palan pitää olla yhtä suuri.
Entä Billy?
Se on tuolla puussa.
Hae minulle tuo ananas, ihan tuolta ylhäältä.
Mitä teen näillä tyhmillä palasilla?
- Tarjoile ystävillesi. - Ensinnäkin, he eivät ole ystäviäni.
Toiseksi, minulle tässä pitäisi tarjoilla.
- Olen kuningas. - Hyvin viisas mies sanoi kauan sitten, -
"todellinen kuningas löytää itsestään rohkeutta palvella toisia."
- Kuka hölmö tuon sanoi? - Isäsi.
Kaikella on tarkoituksensa ja suunnitelmansa.
Kuulen ääniä.
En päässäni, vaan korvillani.
Meidän on mentävä veneille.
- Auttakaa minut alas! - Mitä nyt teemme, Billy?
Miten niin? Jäämme taistelemaan!
- Meillä ei ole aseita. - Odotetaan, että meidät heitetään kalliolta.
Anui, olet nero.
Huko, hae nuo köynnökset, -
Anui ja Allie, hakekaa nuo köynnökset tuolta.
Meidän on päästävä tuonne. Alkakaa mennä!
Laskekaa minut alas!
Pitäkää tiukasti kiinni!
Otetaan tuo uusiksi.
En voi uskoa, että tuo onnistui.
Onko suonissasi kuninkaallista verta?
En tiedä.
Olen orpo, mutta voin ottaa selvää.
Tietäisit sen, jos olisit kuninkaallinen.
- Voin mennä kirjastoon. Siellä on paljon... - Tietäisit kyllä sen.
Tiedän sen verran, että olet ääliö!
Enkä ole.
- Mikä se ääliö edes on? - Uskot oikeasti olevasi meitä parempi.
Niin olenkin. Olen kuningas.
Se on pelkkä titteli. Mitä syvällä sisälläsi on?
- Joku hyvin erityinen. - Et usko siihen.
Muuten kohtelisit muitakin yhtä erityisinä.
Toiset oppivat nopeammin kuin toiset.
Määrään viholliseni kuolemaan.
- Toivon tuon saaren... - Pyydän, herrani. Ajatelkaa miehiäni.
Määrään tuon saaren tuhoutuvan tulisateeseen!
Ei.
Neuvonantaja!
Haluan neuvonantajani tänne!
Miksen saa medaljonkia toimimaan?
- Miksen? - Se johtuu kuusta.
Se ei ole vielä täysi.
En usko sinua.
Sen pitää olla oikeassa kulmassa kaulassanne.
Kerro totuus, niin en satuta sinua.
Medaljonki toimii vain hyväsydämisillä.
Väitätkö, ettei sydämeni ole hyvä?
Miksi sanoisit niin?
Tuokaa minulle uusi neuvonantaja.
Pysähtykää.
Vastatkaa tähän, niin tiedätte, miten lyötte Cobran helpommin.
Sitä ei koskaan näe, mutta tuntee aina.
Se on kylmä, toisinaan sula.
Voima ja valta löytyvät sen sisältä.
Missä sekä arvo, että tarkoitus asuvat.
Tulkaa.
Johdatit meidät suoraan Cobran sotilaiden luokse.
Sekä heidän veneidensä.
Liikettä.
Menkää veneeseen.
Tuolta he tulevat.
- Vauhtia! - Melokaa!
- Melon niin nopeasti kuin voin. - Melo, Billy!
Melokaa nopeammin!
He saavuttavat meitä, vauhtia!
Hyvin tehty, Billy, he uppoavat.
Miten päästitte heidät pakoon?
- Tiedättekö, mitä Cobra tekee meille? - Tiedättekö?
- Olen idiootti. - Olen idiootti!
Tuo on ainoa paikkansapitävä asia, jonka olet tänään sanonut.
Kiitos, Allie, kun odotat vanhusta.
Kerro Billyn perheestä.
Hän menetti äitinsä syövälle, -
ja hän menetti isänsä, tämän unelmalle medaljongin löytämisestä.
Entä oma perheesi?
Ei siinä ole paljon kerrottavaa.
Äitini sanoi joka päivä, että olin vahinko.
Ennen kuin hän hylkäsi minut orpokotiin.
Allie, saatoit olla vahinko äidillesi, -
mutta et ollut sitä Jumalalle.
Hän loi sinut täydellä tarkoituksella.
Ala tulla, Anui!
He ovat yhä elossa.
Nyt on aika tiikerin rohkeudelle.
Löydämme heidät, tulehan.
Tämä on nöyryyttävää.
Nyt tiedät, miltä tuntuu kumartaa.
Mitä teemme seuraavaksi, älykkö?
Piiloudumme.
Kuin tiikeri, ei kuten kissimirri.
Minulla on suunnitelma.
Hei tyypit.
Melkein valmis.
Varo, Allie!
Tiedän.
Alkakaa tulla!
Olen avuton vanhus. Antakaa anteeksi.
Odota. Olen viettänyt hetken kanssasi, -
ja vahvuutesi ovat helppo huomata.
Isäni ei koskaan huomannut niitä.
Huomasi hän, mutta hän oli luultavasti vain liian kiireinen kertomaan sitä.
Ajattelin, että kun löydän medaljongin, löydän tarkoituksen.
Sinun on ymmärrettävä, että toisinaan etsimäsi -
löytyy jo sisältäsi.
Miksi kuolisit vuokseni?
Koska eräs suuri kuningas kuoli aikanaan vuokseni.
- Kuoliko Faleaka? - Kyllä. Faleaka kuoli.
Hän astui nuolen eteen, joka olisi tappanut Billyn.
Hän osoitti suurinta mahdollista rakkautta...
Uhrata henkensä jonkun toisen puolesta.
En usko, että pystyisin siihen.
Harva pystyisi. Sellainen vaatii paljon rakkautta ja rohkeutta.
Mitä he sitten tekivät? Luovuttivatko he?
Eivät. He eivät voi, muuten tarina olisi surkea.
Minä luovuttaisin. En usko, että he pärjäävät armeijalle.
Heillä ei edes ole medaljonkia.
Entä Faleaka? Hautasivatko he hänet?
Hautasivat, ja itkivät hetken aikaa, -
sitten he päättivät, että tarvitsevat suunnitelman.
- Mitä nyt tehdään, Billy? - Teemme yhteistyötä.
Sekä toteutamme sen, minkä uskon olleen Faleakan suunnitelmana.
Täältä pohjoiseen on luolia, joiden kautta pääsee Cobran tukikohtaan.
Menemme sinne yöllä ja pelastamme medaljongin.
Huomenna tuhoamme kaiken heikon ja arvottoman.
Tänään...
Juhlimme!
Huko ja Anui hakekaa ne köynnökset.
- Vartijat! - Menkää! Tavataan siellä, mistä tulimme.
Kuka sinä olet uhmaamaan minua?
Olet pelkkä matonen.
Missä hän on?
- Sellissä. - Ystävysty hänen kanssaan.
Hän on viholliseni.
Ystävänäsi, hän antaa sinulle sydämensä.
Kerron sinulle uutena neuvonantajanasi, -
hänen sydämellään hallitset maailmaa.
Tappava.
Nukuitko hyvin, ystäväiseni?
- En ole ystäväsi. - Olet silti ystävän tarpeessa.
- Minulla on jo ystäviä. - Ei. Sinulla oli ystäviä.
He astuivat eilen ansaan.
He saivat surmansa.
Olen todella pahoillani.
- Kuolivatko hänen ystävänsä oikeasti? - Eivät he voi. Billy tarvitsee heitä.
Tilanne näytti synkältä Billylle. Hän ei tiennyt mitä tehdä.
Tarina ei silti ole vielä lopussa. Myöhemmin illalla, Cobra toi Billyn ruokasaliin, -
jossa oli järjestetty suuret pidot.
Pian Billylle kävisi ilmi, mitä Cobra oikeasti halusi.
Mitä tahdot minusta?
Haluan, että autat saamaan medaljongin toimimaan.
Tarvitset sydäntäni.
Aivan. Voimme jakaa yhdessä sen voiman.
Sinusta tulee erityinen.
En saanut medaljonkia.
Tässä ei koskaan ollutkaan kyse siitä.
Kyse oli aina tästä.
- Autatko minua, ystäväni? - En!
Sitten kuolemasi edeltää medaljongin tuhoa.
Muuten, ystäväsi eivät ole oikeasti kuolleita, -
mutta pian ovat.
Kuten sinäkin.
Tiesin, etteivät he ole kuolleita.
He olivat yhä elossa, mutta pahassa pulassa.
Syvällä Cobran linnakkeen alla, heidät oli pakotettu töihin tyrmään, -
missä vartijat ruoskivat kenet vain tahtoivat.
- Olet kunnossa. - Niin sinäkin.
Anui pelasti meidät jälleen.
Maihin!
Se liittyy sydämiimme.
Se on ratkaisu arvoitukseen.
Sydämemme, "missä sekä arvo, että tarkoitus asuvat."
Miten taistelemme Cobraa vastaan sydämillämme?
Meillä jokaisella on tarkoituksemme.
Ajattele ananasta.
Luulen Faleakan ajatelleen seuraavaa.
Saat ananakset räjähtämään.
Opetamme sen muillekin naisille.
Sitten Anui valmistaa rohdoksen, joka laittaa Cobran vartijat uneen.
Sen jälkeen Huko tarjoilee ne.
Cobra tahtoo sinut.
Tänään tuhoamme vihollisemme.
Ei!
Ala mennä!
Ottakaa hänet kiinni!
Auttakaa joku!
Pois tieltä.
Sinä tulet mukaani.
Luuletko voivasi viedä medaljongin minulta?
En tarvitse sitä.
Jos et tarvitse sitä, vaihdan tuon kiven tyttöön.
Älä tee sitä, sinun pitää tehdä tästä loppu.
Olkoon!
Annan sinulle kiven, mutta ensin annat Allien minulle.
Kivi ensin.
Se oikea.
Tule ottamaan.
- Billy, päästä irti medaljongista. - En päästä.
Ole kiltti.
Sinä luisut.
Ei!
Hän ei ollut hyvä.
Billy ja hänen ystävänsä taistelivat urheasti kyläläisten rinnalla, -
ja heidän rohkeutensa ansiosta, Cobra oli lyöty.
Seuraavana yönä kyläläiset järjestivät isot juhlat, -
joissa tarjoiltiin enemmän ruokaa kuin Billy oli koskaan nähnyt.
Tiedäthän, että jäämme tänne pysyvästi?
Minulla on ajatus.
Emme ole löytäneet tätä vielä 200 vuoteen.
Mistä tiesit, että se on täällä?
Faleakan kävelykepistä. Palautin hänen keppinsä ja hänellä oli silti omansa.
Pidä se. Sitähän sinä olet aina etsinyt.
Minulla on aina ollut etsimäni.
Se oli vain...
Haudattuna sisälleni.
Jätän medaljongin tänne teitä varten.
Kiitos, saaremme pelastamisesta.
Mennään pelastamaan isäni.
Oletko valmis?
Toivon heidät sinne, minne kuuluvatkin.
Toivon, ettet halunnut näyttää tätä sillä kepillä.
Luulin, että he kuuluivat Cobran porukkaan.
Kenen? Mikä porukka?
Nuori mies. Voin vakuuttaa, ettei nyt ole arkeologien metsästyskausi.
Olen todella pahoillani.
Taisimme muuttaa jotakin.
Isä, tiedän mistä löydät medaljongin.
Kuningas Hukon tunnus.
Billyn isä oli kiitollinen medaljongin löytämisestä, -
mutta tajusi, että suurempi aarre on Billy.
Mitä lapsiin tulee: Prinssi Huko ymmärsi, -
että suuruus tulee siitä, kun rakastat ja palvelet toisia.
Hän auttoi kansaansa asettamalla heidät itsensä yläpuolelle.
Allie oppi, ettei kukaan ole vahinko Jumalalle, -
ja että Hänellä on suuri tarkoitus kaikille, -
jopa rohkeille pikkutytöille.
Billy oppi, että hänen suurin arvonsa tulee Jumalalta.
Tärkein asia, jonka hän voisi koskaan tehdä, -
oli luottaa sydämensä sille, joka sen loi.
Sydämeni on medaljonkini.
Olet hyvin fiksu poika.
Älkää koskaan unohtako, että Jumala rakastaa teitä enemmän kuin arvaattekaan.
Kiitos, Daniel. Aikamoinen tarina. Mistä kuulit sen?
Usko tai älä, keksin sen lennosta.
Se oli täydellinen. Minua harmittaa silti, ettet päässyt katsomaan ottelua.
Minua ei. Tämä vaikutti minuun enemmän kuin yksikään ottelu ikinä voisi.
Älä anna koskaan periksi heidän suhteensa.
Enhän koskaan antanut periksi sinunkaan suhteesi, kun olit täällä?
Et niin.
Älä pysy kauaa poissa.
Jos neiti Jessie ei jonain tiistaina pääse, soittele.
Kiitos, kun rakastit minua kaikki ne vuodet.
Emmekö ole täällä juuri sen takia.
Lisää rakkautta myös osoitteessa: SubFinland.org